Almægtige Fader, nu hvor du har vores elskede Dussolier i dine arme -
- beder jeg dig minde ham om dengang, da vi løb væk fra børnehjemmet.
Mind ham om angsten og friheden, vi følte.
Vil du forsikre ham om, at alt er i orden?
Frihed og rædsel er uadskillelige -
- som et gammelt ægtepar, begge indstillet på at dø for den anden.
Mind ham om søster Mary i tyveårsalderen.
Hendes løse, lyse hår, da hun løb rundt og spillede basketball.
Mind ham om det uudslettelige urbillede på skønhed -
- som i stilhed betog os.
Jeg ved, at hverken han eller jeg vil glemme det syn.
Mind ham om vores lange, natlige samtaler -
- under tæpperne i den store sovesal.
Hvordan vi hviskede i hemmelighed om vores eneste, uudtømmelige emne:
Vores fremtid.
Børn maler deres fremtid i farver, der er fremmede for virkeligheden.
Mind ham om ikke at sørge over vore knuste drømme.
Vi ville leve som den store baseballspiller -
- den gamle mand på tankstationen ved landevejen -
- den heltemodige soldat, den forhutlede musiker i New York -
- brandmanden, sejleren på det blå vand.
Mind ham om ikke at græde, når han husker -
- at vi i stedet blot levede præstens enkle, ensformige liv.
Sådan et mærkeligt liv.
Et liv med håb og bønner om, at du, den Almægtige -
- virkelig findes og måske tænker på os.
Amen.
CASTEL GANDOLFO PAVENS SOMMERRESIDENS
Sancta Maria, mater Dei ...
Hvor flyver de hen, de fly, vi aldrig tager?
Jeg spekulerer altid på det samme, hver gang jeg ser et.
Jeg tror, at de flyver derhen, hvor jeg aldrig har været.
De flyver et andet sted hen.
Fortæl om den velsignede Juana.
Hun tilbedes i Guatemala og hele Centralamerika.
Hun døde som 18-årig af leukemi.
På dødslejet sagde hun: "Verden bliver fortryllet af mig -
- for hele mit liv har jeg været fortryllet af verden."
Hvorfor fortjener Juana at blive helgenkåret?
Hun passede syge børn. For at lindre deres pinsler -
- fortalte hun eventyr, hun selv fandt på. De var vist ganske sjove.
Og altid med samme hovedperson: Vor Frue.
Det kan jeg lide. Fortsæt.
Men eventyrene gav de syge børn mere end et smil.
Få dage efter at have hørt eventyrene blev mange dødssyge børn raske.
De blev helbredte med smil læben.
Da man spurgte børnene, om de vidste, hvorfor de var blevet raske -
- svarede de alle det samme: "Vor Frue fik os til at le."
- En smuk historie, Deres Eminence. - Ja, Hellige Fader.
- Gid, den var sand. - Jamen, Hellige Fader, det er den.
Godt, lad mig tænke over det. De får snart svar.
Fortæl mig om Deres kald.
Deres dekret om, at abort er utilgivelig -
- har fået Femen til at protestere overalt.
Under Eiffeltårnet, i EU-parlamentet og på Peterspladsen.
Jeg vil ikke tale om folk, der protesterer nøgne.
Andrews død ... Det var ikke Deres skyld.
Jo, det var.
- Valente? - Ja, Hellige Fader.
Jeg er så træt.
Her er jeg, Hellige Fader.
Sid ned. Havde De en god rejse?
Jeg elsker helikoptere! De føles som et eventyr.
Unge mennesker som De elsker eventyr.
- Hellige Fader, vi er lige gamle. - Det var vi, ja.
Jeg blev så overrasket og glad for, at De ville tale med mig.
Jeg blev også overrasket over, at jeg trængte til at se Dem.
Ikke ville, men trængte til.
Vej Deres ord omhyggeligt, Hellige Fader.
Jeg er så træt. Er De klar over det?
Undskyld, Hellige Fader, men De er ikke træt.
De er i sorg og kæmper med skyldfølelse -
- over Deres nærmeste vens, kardinal Dussoliers død.
Hvad ville De tale med mig om, Hellige Fader?
Hvad gør vi galt?
Det er enkelt. Vi har undladt at følge -
- den evige, uforanderlige princip om guleroden og stokken.
Vi bruger stokken, men glemmer guleroden.
- Hvad mener De med gulerod? - En åbning.
- Hvad mener De med åbning? - En tale om kærlighed og en rejse.
Jeg kan ikke lide at rejse og vil ikke ses.
Jeg sagde ikke, at De skal blive set.
Og alle hader at rejse, indtil de er undervejs. Så kan de lide det.
- Hvor vil De slæbe mig hen? - Til Afrika.
Til 30-årsjubilæet for søster Antonias første godhedsby.
Den første af de 250 godhedsbyer, et multinationalt velgørenhedsarbejde.
Søster Antonia ringer i gennemsnit 14 gange om dagen og inviterer Dem.
Hun ville give sin højre arm for at få Dem til at komme.
Den må hun gerne give, så kommer jeg før eller siden.
Jeg er ikke særlig begejstret for søster Antonia.
Og flere kardinaler har sagt, at hun har dårlig ånde.
- Nej, det lyder ikke som en løsning. - Som De vil, Hellige Fader.
Jeg vil tilbage til Rom. Jeg trives ikke med at holde ferie.
Ingen intelligente mennesker trives med at holde ferie.
Forresten, det her kan måske muntre Dem op.
Deres yndlingsforfatter, Elmore Coen, er på ferie i Rom.
Han har sagt, at han gerne vil møde Dem. Lyder det interessant?
Jeg har altid gerne villet møde ham.
VATIKANSTATEN
Hvor er børnene på rulleskøjter henne?
Jeg elsker Deres bøger. Det er en ære at træffe Dem.
Nu skal vi ikke overdrive, Deres Hellighed. De er trods alt paven.
Jeg hørte, at De gerne ville møde mig.
Naturligvis! De er århundredets hidtil mest mystiske mand.
- Alle forfattere vil møde Dem. - I er så besatte af mysterier.
I præster har ikke noget at lade nogen høre.
Forfattere og præster er ens i så henseende.
De kan ikke tillade sig at løse mysteriet. Så bliver de overflødige.
At skrive er en måde at skjule min grænseløse uvidenhed på.
Det er et bedrag. En måde at blive accepteret af verden -
- og især af kvinder, som er min eneste virkelige interesse.
- Undskyld. Det var upassende. - Slet ikke.
Lægmænd tror altid, at vi præster er så lette at forfærde.
Egentlig er det lige modsat.
Vi bliver aldrig forfærdede. Ingen anden stand håndterer så megen synd.
Skriftestolen er vores operationsstue.
Ligesom kirurger ikke frygter blod, frygter vi præster ikke synden.
Hvordan overlever man uden kvinder?
Det er enkelt at svare på.
De enfoldige møder kvinder i smug.
De kloge har for længst forstået, at sex som kilde til nydelse -
- er overvurderet i vores samfund.
Deres Hellighed, med få ord har De lige jævnet -
- meget af min litterære produktion med jorden.
Jeg har næsten altid skrevet om sex som motoren, der driver verden.
De har ret, men De skriver om motorer, der altid går i stykker.
De burde have fået Nobelprisen for 20 år siden.
Desværre har de fået for vane at give den til nogen, der ikke vil have den.
Har De nogensinde haft en kæreste?
Bestemt. Jeg har kun haft én, og jeg husker alt om hende.
De har nok haft tusindvis og husker intet om dem.
Jeg husker kun visse perverse og lystne detaljer.
Hvis De husker dem, er det nok, fordi vi hele tiden prædiker om -
- hvor forkert det er.
Hvordan har du det?
Dårligt. Der er noget galt med mig, men de ved ikke, hvad det er.
- Måske er du blevet opfyldt af Gud. - Det er snarere Djævelen.
Går du af?
- Nej. Jeg går ikke af. - Det gør det bare værre.
Du bliver aldrig pave, Michael. Væn dig til tanken.
Jeg er og forbliver pave til min dødsdag.
- Jeg er nysgerrig på udviklingen. - Du tror ikke på Gud.
- Hvad sagde du? - At du ikke tror på Gud.
Jeg har også været 50 år engang.
Jeg havde også en troskrise. Det har alle præster.
Det andet kald er mere udfordrende end det første.
Man har ikke længere ungdommens entusiasme.
Nu kæmper man med desillusion og det rationelles begrænsninger.
Du tror ikke på Gud, men det skal du ikke være ked af.
Selv om du er pave.
Der er stadig en anden vej, hvor du kan finde det, du søger -
- selv om du ikke kan se det nu.
Alt, hvad du ser lige nu, er din egen tvivl og mørket.
Vær sød at vise mig den anden vej. Jeg beder dig.
Hvis jeg viser dig den, er eventyret slut.
Forstår du ikke det, Lenny? Dit liv, dit pavedømme -
- er et uforglemmeligt eventyr.
Du er virkelig min åndelige fader.
Den bedste, en præst kan få.
Michael, hvad skal jeg gøre for at genoprette kirkens skæbne?
Tag til Venedig og begrav to tomme kister.
Gloria Patri et Filio et Spiritui Sancto.
Requiem aeternam dona eis, Domine.
Requiescant in pace.
Dominus vobiscum Sit nomen Domini benedictum.
Adiutorium nostrum in nomine Domini.
Benedicat vos omnipotens Deus,
Pater, et Filius, et Spiritus Sanctus.
Og nu ... næste søndag -
- kommer vi ikke til at se hinanden, mine kære troende.
Jeg skal ud og rejse.
Jeg tager til Afrika og fejrer 30-årsjubilæet -
- for søster Antonias første godhedsby.
Jeg ved godt, at det er ham, I vil se.
- Hvornår kommer han ud? - Det gør han slet ikke.
Hvorfor skal vi så rejse sammen i samme flyvemaskine?
- For at føle hans nærhed. - Det lort sælger ikke mere.
Hvad skal jeg sige? Han kommer ikke ud.
Men alt kan ske. Pius XIII er bestemt ikke forudsigelig.
Som nu denne rejse. Den blev bestemt og arrangeret med lynets hast.
- Jeg har et vigtigt spørgsmål. - Ikke nu.
- Hvorfor kommer han ikke ud? - Han beder.
Vi beder også. Vi beder til, at han vil tale med os.
- Hvilken bøn beder han? - Jeg kan ikke læse pavens tanker.
Så han beder ikke højt? Det er jo nyt.
- Jeg har et vigtigt spørgsmål. - Ja, men han kommer ikke ud.
Prins Abadi har forberedt stadion til pavens tale. Kommer han derhen?
Det siger han. Men jeg holder jer underrettet. Okay?
- Hvornår kan jeg stille spørgsmålet? - Jeg ved det ikke, Jennifer.
Hellige Fader! Ifølge mine kilder er Kurtwell-efterforskningen gået i stå.
De har betroet opgaven til en uerfaren mand -
- fordi De egentlig ikke ønsker at efterforske sagen.
Det er der en særlig grund til.
Kurtwell afpresser Dem. Er det sandt, Hellige Fader?
Og hvad afpresser Kurtwell Dem med?
Hvad ved Kurtwell om Dem, som vi andre ikke ved?
Tilbage! Ingen rører sig!
Bliv stående! Ingen rører sig! Tilbage!
Deres Eminence, rart at se Dem igen!
- I lige måde, moder Antonia. - Og paven?
Giv mig mobilen, så kommer han.
Seriøst? Jeg vil have et billede.
Der bliver intet foto med paven. Beklager.
Så efter alt det besvær får jeg ikke engang et billede med paven?
Paven venter derhenne i bilen.
- Det er ikke ligeværdigt. - Ingen er ligeværdig med paven.
Jeg kan ikke lide pavens syn på mig, der har givet kirken så meget.
Glem ikke, at det kan være gensidigt.
Paven kan måske heller ikke lide Deres syn på ham. Tænk Dem nu om.
Hvem tror De, vinder tvisten?
Jeg har indflydelsesrige venner.
Paven har ikke en eneste ven.
Men det tager ham kun 20 minutter at lukke alle 250 godhedslandsbyer.
Tro mig, jeg kender ham. Hvis han vil, så gør han det.
Vær nu fornuftig og giv mig mobiltelefonen.
En ting mere.
En lille gave fra paven. Spis en.
Nej forresten, tag to.
Så går vi!
Her er vores kirke.
Ved siden af den ligger sovesalen -
- lægeklinikken, tandklinikken -
- grundskolen, katekismusskolen, kantinen ...
... og de administrative kontorer.
Det er nok.
Så er det vist nok.
Hold så op!
I må ikke bruge det vand. Det har jeg jo sagt! Det er usundt.
Alt er ikke guld, der glimrer. Det vand kan forårsage fluorose -
- anæmi, ledsmerter, tandsygdomme og nyresvigt.
Det største problem i området er adgangen til rent drikkevand.
Vores velgører sender store mængder rent vand -
- men bureaukratiet, soldaterne og banderne lægger beslag på det -
- og beholder det selv.
Det er et smart system, udformet af et hollandsk selskab.
Vandet kondenserer på glasset og drypper ned i beholdere.
Undertiden får vi hele tre liter om dagen.
- Vil Deres Hellighed have lidt vand? - Nej tak.
Tilgiv mig, fader, for jeg har syndet.
Jeg mødte en berømt amerikansk forfatter.
Sikke en frister!
Han sagde, at han kun mindedes de perverse detaljer ved kvinder.
Nu kan jeg ikke tænke på andet end mit eget fåtal af sådanne minder.
Nu spørger De nok: "Hvilke?"
Da jeg mødte den pige på stranden for over 30 år siden -
- sagde hun: "Du må godt røre mine ben." Det er blevet en besættelse.
Og selv om jeg handlede i god tro -
- må jeg have syndet med Esther, Peter og lille Pius.
De forlod Vatikanet uden at sige farvel. De forsvandt bare!
Nu kan jeg ikke sove, for jeg tænker på det foto, de efterlod.
Et foto, jeg troede, betød noget for dem.
Et foto af mig med lille Pius i favnen.
Jeg føler skyld, for jeg burde tænke på min eneste rigtige ven -
- Andrew Dussolier. Han døde på grund af mig.
Men jeg er holdt op med at føle skyld over det.
Den enorme byrde blev fejet bort af en lille rest af skyld.
Menneskesjælen er i sandhed mærkelig. Ikke sandt, fader?
Og endelig er der verden.
Medynk, barmhjertighed ...
... tilgivelse ...
Alle de kristne dyder, som verden ikke længere tilskriver mig.
Kan de have ret?
Er jeg grusom?
Jeg ved bare, at alt hvad jeg gør, er af kærlighed til Gud.
Og det er alt.
Min bodshandling, fader?
Min bodshandling?
Taler du engelsk?
Kunne du ikke have sagt det lidt før?
Du lod mig bare knevre løs som en idiot i ti minutter!
"Søster Antonia gemmer vandet -
- for at kontrollere de syge og nonnerne."
"Til gengæld for et par glas vand -
- kræver hun ydelser, obskøne handlinger -
- og uanstændigheder, jeg ikke kan gentage."
"Jeg beder Dem, fader. Kun De kan hjælpe os."
Accipite, et bibite ex eo omnes.
Haec quotiescumque feceritis -
- in mei memoriam facietis.
Jeg må fortælle Dem noget, Hellige Fader.
Jeg vil ikke høre mere dårligt nyt.
De tror det måske ikke, men for første gang -
- har jeg gode nyheder.
Blot offentliggørelsen af Deres første pavebesøg -
- og Deres første offentlige fremtræden -
- har resulteret i en stigning på 12 procent -
- af antallet af ansøgninger til at deltage i næste messe i Peterskirken.
Den morbide nysgerrighed, der drives af fraværet.
Deres Eminence, som forældreløs er jeg vel bekendt med den.
Vil De træde offentligt frem her i Afrika?
De spurgte mig engang, hvem jeg virkelig er. Husker De det?
Jeg er bare en mand. Det er svaret.
Det er ikke alt, Deres Hellighed. De er kirken.
Hvor skønt.
Tænk, at der stadig er folk, der tror, at Gud ikke findes.
Hvad mente den amerikanske journalist i flyet?
Det er nok bare noget sladder om Den Hellige Fader.
Kurtwell og Belardo kender hinanden. De har begge arbejdet i New York.
Jeg ...
- Tilgiv mig. - Nej ...
Borgerkrigen i dette land er praktisk talt aldrig ophørt.
Det er svært endda at vurdere antallet af døde.
Pavens besøg har gjort stor nytte -
- for det har fremtvunget en våbenstilstand.
Jeg frygter dog, at så snart Hans Hellighed rejser -
- vil grupperne begynde at slagte hinanden som før.
Prins Abadi er en god mand.
Han er en stor filantrop. Han er generøs -
- og gør, hvad han kan, men uden international bistand er det svært.
Jeg ville vælge mine ord med større omhu, moder Antonia.
FN fordømmer Abadi -
- som en grusom bøddel og en diktator.
Derfor får landet ingen international bistand.
Jeg har været her i mange år. Prins Abadi er en god mand.
FN har også været her et stykke tid.
Prins Abadi er en god mand.
Spørgsmålet er, hvad det betyder at være et godt menneske.
Lad os nu tage Dem, søster Antonia. Er De et godt menneske?
- Det tror jeg da. - Forhast Dem nu ikke.
Tænk Dem om.
Jeg prøver at leve i overensstemmelse med kristne værdier.
Hvilke værdier?
Man kan bruge kristne værdier til alle mulige formål.
Et godt menneske er et, der sætter sig selv sidst -
- som afstår fra egne behov -
- og kun arbejder for andres interesser.
Tænk Dem om og svar ærligt. Jeg tolererer ikke den mindste løgn.
Er De et godt menneske?
Det ser ud til at foreligge en misforståelse -
- hvad angår formålet med mit besøg her.
De tror, at jeg er kommet for at hædre Dem.
Men jeg er her for at vurdere Deres fristelser.
Hel Dem selv, søster Antonia.
Dårlig ånde er en deformation af sjælen.
Vandproblemer.
Mine damer og herrer, Hans Hellighed Pius XIII!
Det er Jesu Kristi vikar, pave Pius XIII, der taler.
Brødre og søstre, en ting står helt klart.
Jeg har besøgt jeres land og set lig ligge på jorden.
Sult, blod, tørst, og fattigdom.
Alt dette er frugter af den krig og den vold -
- der har holdt jeres land i et jerngreb i tolv år.
Jeg vil ikke nævne de skyldige ved navn.
Der er for mange. Vi er alle skyldige.
Vi er alle skyldige i krig og død.
Altid.
På samme måde kan vi alle være skyldige i fred.
Altid.
Jeg falder på knæ og beder jer:
Jeg er parat til at dø for jer -
- hvis I bliver skyldige i fred.
Jeg siger altid til de børn, der skriver til mig:
"Tænk på alt det, I godt kan lide."
"Det er Gud."
Børn kan lide alle mulige ting -
- men ingen af dem har nogen sinde skrevet, at de kan lide krig.
Se på dem, der sidder ved siden af jer.
Se på dem med glæde i blikket og husk Augustins ord:
"Hvis I vil se Gud, har I evnen til det."
"Gud er kærlighed."
Jeg vil derimod ikke tale til jer om Gud, før der er fred.
For Gud er fred. Og fred er Gud.
Giv mig fred ...
... så skal jeg give jer Gud.
I aner ikke, hvor vidunderlig freden er.
I aner ikke, hvor forvirrende fred kan være.
Men jeg ved det.
For jeg så den, da jeg var otte år gammel -
- på en flodbred i Colorado. Freden.
Det var smukt.
Ja. Det var det.
Det var en smuk danseopvisning.
Nej, Hellige Fader Jeg mener Deres tale. Den var smuk.
Hellige Fader, der er uvejr i Rom. Vi er nødt til at lande i Napoli.
Jeg ville aldrig turde modsige Dem. Vi tager Napoli.
- Må jeg røre ...? - Nej.
- Stands ved næste tankstation. - Ja, Deres Hellighed.
Herre, lad os se hinanden i øjnene.
Vi kan ikke udskyde det længere.
Vi er nødt til at tale om søster Antonia.
Maria! Maria!
Maria ...
Tekster: Neel Rocco www.sdimedia.com